V roce 1961 učinil profesor na univerzitě v Bukurešti překvapivý objev v archivech města Sibiu v Rumunsku. Byl to rukopis o asi 450 stranách, plný nákresů a technických údajů o dělostřelectvu, balistice a podrobných popisech vícestupňových raket i rakety s lidskou osádkou. Jeho tvůrcem byl pozoruhodný rakouský vojenský inženýr jménem Conrad Haas (1509–1576).
Conrad Haas se narodil roku 1509 v Dornbachu (nyní součást Hernals ve Vídni), do německé rodiny původem z Bavorska. Ve dvaceti letech se přestěhoval do Sedmihradska, které bylo tehdy součástí Rakouského císařství, a začal sloužit pod císařskou habsburskou armádou Ferdinanda I. na postu mistra arzenálu (Zeugwart). V roce 1551 byl pozván velkoknížetem sedmihradským Štěpánem Báthorym (1533-1586), aby se usadil Hermannstadtu (dnes Sibiu v Rumunsku), kde se stal velitelem dělostřeleckých kasáren, zbrojním inženýrem a také začal učit v Klausenburgu (nyní Cluj-Napoca). Během této služby začal psát to, co je dnes považováno za nejstarší známou evropskou příručku ohledně raketové techniky. Dílo z roku 1529 je v němčině a pojednává o raketové technologii, zahrnující kombinaci ohňostrojů a zbrojních technologií. Jeho práce se také zabývala teorií pohybu vícestupňových raket, různých palivových směsí využívajících kapalné palivo a vynalezl letky ve tvaru písmene delta a trysky ve tvaru zvonu. Předpokládá se, že Johann Schmidlap, bavorský výrobce ohňostrojů, experimentoval s inscenací v roce 1590 pomocí návrhu, který nazval “krokové rakety”.
Před objevením Haasova rukopisu byl první popis třístupňové rakety připsán dělostřeleckému specialistovi Casimiru Siemienowiczovi z Polsko-litevského státu, který ji zmínil ve svém díle z roku 1650 Artis Magnae Artilleriae Pars Prima (Velké umění dělostřelectva, První část). Siemienowiczova kniha je ilustrována 23 mědiryty – na svou dobu mimořádně vysoké kvality, které vykazují pečlivou pozornost k jednotlivým detailům. Mnohé z těchto ilustrací jsou podezřele podobné těm Haasovým, včetně vícestupňové rakety s delta letkami atd., což vede k zamyšlení, zda Siemienowicz jednoduše neokopíroval Haasovo dílo a nezveřejnil jej jako své vlastní – nebo byli oba muži inspirováni prací neznámého předka. Jak Haasův, tak Siemienowiczův popis a ilustrace technik konstrukce raket jsou velmi podrobné. Oba například popisují válcovou náporovou komoru naplněnou prachovým hnacím médiem s kónickým otvorem pro zvětšení spalovací plochy a následně tahu. Tento design se stále používá v moderních raketách. Rakety mají také velmi moderní trysku se zvonovitou divergenční zónou. Oba návrhy však postrádají jakékoli prostředky ke stabilizaci letu rakety, ať už pomocí tyče nebo delta letek, což naznačuje, že návrh na postupné spalování měl být spíše hrubým konceptem než skutečným konstrukčním manuálem. Přestože Conrad Haas navrhoval zbraně, které měly zabíjet, byl v jádru humanista. V posledním odstavci své kapitoly o vojenském použití raket vyzývá k míru.
Zdroj obrázku Wikimedia Commons
![](https://www.kabinetkuriozit.eu/wp-content/uploads/2024/03/Rocket_of_Conrad_Haas-719x1024.jpg)
![](https://www.kabinetkuriozit.eu/wp-content/uploads/2024/03/Fotothek_df_tg_0000286_Pyrotechnik_^_Feuerwerk_^_Rakete.jpg)
![](https://www.kabinetkuriozit.eu/wp-content/uploads/2024/03/FfnyEQWWAAMTOcS-1024x1024.jpg)