![video](https://i.ytimg.com/vi/2FWemmyvGgE/maxresdefault.jpg#auto)
Další naše skvělá videa můžete najít na Herohero 🔸 https://herohero.co/worldhistorycz
🔹🔹🔹
…Na počátku 30. let zahájil Josif Stalin kampaň, jejímž cílem bylo přimět sovětské umělce k dodržování pravidel „socialistického realismu“. To znamenalo vyloučení avantgardního umění a experimentů a jakékoliv umělecké formy, která byla považována za „formalistickou“ – tedy takovou, v níž umělec věnoval větší pozornost formě díla než jeho politickému poselství. V březnu 1936 Mejerchold zřejmě vytušil, že se brzy dostane do hledáčku, a přednesl projev nazvaný „Mejer proti mejercholdismu“, v němž – údajně za „bouřlivého potlesku“ – řekl, že „cesta k jednoduchosti není snadná. Každý umělec jde vlastním tempem a nesmí ztratit svůj osobitý způsob chůze… Sovětská tematika je často jen kouřovou clonou, která má zakrýt průměrnost.“
17. června 1937 pronesl Vsevolod Mejerchold na konferenci divadelních ředitelů za přítomnosti Andreje Vyšinského, státního zástupce, který předsedal nechvalně proslulým moskevským procesům, následující slova: „Pokud to, co v poslední době děláte se sovětským divadlem, nazýváte antiformalismem, pokud to, co se nyní odehrává na jevištích nejlepších moskevských divadel, považujete za úspěch sovětského divadla, pak bych raději byl tím, koho považujete za formalistu…Pronásledujíce formalismus, zlikvidovali jste umění!“
V prosinci 1937 navštívil Stalinův kumpán Lazar Kaganovič představení v Mejercholdově divadle a znechucen z něj odešel. Divadlo bylo na příkaz politbyra 7. ledna 1938 uzavřeno s odůvodněním, že „po celou dobu své existence se Mejercholdovo divadlo nedokázalo oprostit od veskrze buržoazních formalistických postojů“, jeho díla byla prohlášena za antagonistická a cizí sovětskému lidu.
Churavějící Konstantin Stanislavskij, který byl ředitelem operního divadla, dnes známého jako Divadlo Stanislavského a Němiroviče-Dančenka, pozval Mejercholda, aby se stal jeho asistentem – což mnohé v Moskvě překvapilo, vzhledem k jejich dlouhodobým uměleckým rozporům. Stanislavskij brzy nato, v srpnu 1938, zemřel a jeho poslední přání znělo: „Postarejte se o Mejercholda, on je mým jediným dědicem v divadle – ať už tady, nebo kdekoli jinde.“
20. června 1939, byl Zinaidin manžel zatčen.
O pětadvacet dní později, v noci ze 14. na 15. července, poslala Zinaida obě své děti pryč z bytu v Brjusovově ulici v Moskvě. Stejné noci tam vnikli dva neznámí útočníci a Zinaidu brutálně napadli. Zasadili jí 17 bodných ran, mířili i do blízkosti srdce, do krku a do očí.
Zinaidě Reich bylo 45 let, když 15. července 1939 ráno zemřela cestou do nemocnice – vykrvácela. Byla pohřbena na hřbitově v Moskvě poblíž hrobu svého prvního manžela Sergeje Jesenina. Na její pohřeb se odvážilo přijít jen velmi málo lidí.
Zinaidina dcera Taťjana později vzpomínala: “Téměř nikdo nepřišel, byli tam příbuzní a několik cizích lidí, ale z těch, kteří ji vždy navštěvovali, nepřišel nikdo .“
K osudné noci Taťjana řekla: „Nic z bytu neodnesli, přišli zabíjet.“ Organizace této vraždy je obecně považována za dílo NKVD.
Byt byl brzy přidělen šoférovi Lavrentije Beriji, šéfa NKVD.
Zinaidin manžel Vsevolod Mejerchold, odvezený do moskevského ústředí NKVD, byl svěřen do rukou Lva Švarcmana, známého mučitele jmenovaného Lavrentijem Berijou.
V posledních dnech zajetí napsal Mejerchold dopis sovětskému ministru zahraničí Vjačeslavu Molotovovi, v němž napsal: „Vyšetřovatelé začali na mě, nemocného 65letého muže, používat násilí. Přinutili mě ležet obličejem dolů a bili mě gumovým řemenem do chodidel a do páteře. Posadili mě na židli a shora mě značnou silou bili do nohou…. Několik následujících dní, kdy byly tyto části mých nohou pokryty rozsáhlými podlitinami, mi do červenomodrožlutých modřin opět tloukli řemenem a bolest byla tak silná, že jsem měl pocit, jako by mi na tato citlivá místa lili vroucí vodu. Vyl jsem a plakal bolestí. Stejným gumovým řemenem mě bili po zádech a s rozpřahem z velké výšky mě mlátili pěstmi do obličeje. “
Mejerchold se zlomil, přiznal se, že byl britským a japonským špionem, a 2. února 1940 byl popraven.
Děti Zinaidy Reich Stalinovu hrůzovládu přežily. Její dcera Taťjana se stala významnou spisovatelkou a syn Konstantin novinářem a prominentním fotbalovým statistikem.
Upozornění: Všechny níže uvedené názory a komentáře jsou od členů veřejnosti a neodrážejí názory kanálu World History.
Neakceptujeme propagaci násilí nebo nenávisti vůči jednotlivcům nebo skupinám na základě atributů, jako jsou: rasa, národnost, náboženství, pohlaví, sexuální orientace. World History má právo zkontrolovat komentáře a smazat je, pokud jsou považovány za nevhodné.
► KLIKNĚTE na tlačítko ODEBÍRAT pro další zajímavá videa: https://www.youtube.com/channel/UCMkZyKwX-pLboRxgOeJUNCQ/?sub_confirmation=1