Islám se stane rovnocenným partnerem katolicismu. Studie ukazují že v průběhu pár let se islám stane dominantním náboženstvím ve světě.
Po dlouhé době jsem si řekla, že je nejvyšší čas se pomodlit k Bohu. Třeba mě konečně poslechne a vyslechne. Myslela jsem na něj a modlila se tak vehementně, že se u mě v pokoji rozsvítilo nebeským plamenem, až jsem skoro oslepla.
„Kruciš, co děláš? Zhasni to svoje světlo, nebo jsem bez očí,“ vyjekla jsem na anděla božího.
„Neklej, Mili, aspoň přede mnou,“ obrátil anděl oči v sloup a zhluboka si povzdechl.
„Kruciš není krucifix, a tak jsem vlastně neklela, a ty se nemusíš hned naštvat, andílku,“ hodila jsem zpátečku, líbezně se usmála a šup, byli jsme u nebeské brány, kde podřimoval svatý Petr.
„Ahojky, svatý Petře,“ zahalekala jsem a laškovně zatahala kmeta za sněhobílý plnovous.
„Fuj, to jsem se lekl,“ Petr si neslušně od úleku odplivnul, kouknul na mě a zakroutil nevěřícně hlavou.
„Holka nezbedná, už je ti taky dost let, ale pořád si nedáš pokoj a otravuješ. Zase chceš nějaké odpovědi od Pána Boha? K čemu ti to bude? Stejně to nakonec řekne, že vám dal svobodnou vůli a ať si tak děláte, co chcete, že už na vás kašle. Tak co sem furt lezeš?“ brblal naštvaně svatý Petr.
„Hele, nekřič na mě, já nechci pomoc, ale ať mi to vysvětlí, když odevšad slyším něco jiného. Tak kdo se má v některých otázkách vyznat? A on je přece jen vševědoucí. Tak se dozvím pravdu a nebude mě to tak štvát,“ odpověděla jsem hodně razantně, protože vzápětí mi svatý Petr otevřel nebeskou bránu a já jsem šla na další ze svých návštěv u našeho nebeského otce.
„Tak nevím, jestli tě mám vůbec přivítat. Ale jo. Buď zdráva, Mili, a na tvou otázku ti odpovím jen krátce, protože zbytek si najdeš na internetu. Kupodivu tam v této otázce statistiky vypovídají fakt dobře a já nevím, proč už s tím něco neděláte. Věř mi, Mili, je to ve vaší moci, rozhodně víc jak v mojí,“ odpověděl mi svatý otec na nevyřčenou otázku.
Stejně mi to nedalo a otázku jsem vyslovila nahlas: „Proč nás islamisté tak válcují? V čem jsou jiní než my? Podle tebe jsme všichni děti Boží, ale ono to tak už ani nevypadá. Spíš to vyznívá, že jim ty nadržuješ. Jsou všude, kam se člověk koukne, a dokonce zabírají i tvoje kostely,“ odpověděla jsem lstivě a čekala, že vybuchne. Vybuchl, ale smíchem.
„To teda byla podpásovka,“ chechtal se Božský otec. „Sama dobře víš, že ty vaše boží stánky jsou k ničemu a že já přebývám v srdci věřících, a ne v nějakých kostelech a v rukách vašich prelátů. Zrovna ty bys to nemusela zkoušet tak drze, když sama o kostel ani nezavadíš a přilezeš si vždycky až sem. Příště se tedy modli v tom vašem kostele a třeba tě někdo uslyší. Možná tak kostelník,“ bavil se nade mnou náš božský otec.
„Ale slíbil jsem ti odpověď a tady ji máš. Protože ještě pořád vědí, co to je mít hlad, umí plodit děti a nehromadí jen a jen majetek, neválí se před bednou a počítačem, a hlavně, jejich ženy rodí, kdežto evropské ženy rodit nechtějí. Tak co mám asi tak dělat? Jejich ženy mají v průměru osm dětí na rodinu. Rovnat se jim mohou Indové, Číňané a Cikáni. Tam to taky jede. Vy, jak si říkáte bílí, si myslíte, že jste elita, a nezvládnete ani dvě děti na rodinu. Dokonce ani jedno a půl dítěte. Takže vy se zmenšujete a oni se docela jasně zvětšují. To byste si měli umět spočítat a nedivit se, že jste, vy moje bílé děti, na vymření a ono to zase tak dlouho trvat nebude. Tak už plav a zbytek si vygugluj,“ Bůh si zívl a pak fouknul a já byla zase doma.
Sedla jsem k internetu a tady vám dávám pár údajů a dodávám, že je mi to jasné a že jsem ráda, že se toho nedožiji. Snad bude Bůh milosrdný a nenechá mě tady čučet jako nesmrtelnou, ať vím, co jste s tou naší zemí provedli.
K udržení jedné kultury po více jak 25 let musí být porodnost vyšší než dvě děti na rodinu. Žádná kultura nedokáže udržet pod dvěma celými dětmi na rodinu. Porodnost 1,3 je naprosto nemyslitelná, protože to je vymírání.
Co dělat, když dva páry rodičů mají po jednom dítěti a ti mají zase jen po jednom dítěti a další generace opět jen jedno dítě? Zůstane jen jedna čtvrtina vnoučat než prarodičů. Ti je nebudou moci uživit, protože pracovní síla bude menší než lidé, co již pracovat nemohou. Tak to prostě je. S úbytkem populace ubývá i původní kultura. Porodnost v našem EU je 1,38. Jednoduše řečeno, je nemožné naši kulturu zachránit, protože Evropa vymírá. To by se museli všichni mladí rozhodnout k tomu, aby znovu zakládali rodiny. Byl to jediný model, co fungoval.
Stačí si najít historická data, nebo alespoň připomenu film Dařbuján a Pandrhola. Bylo spoustu chudoby, ale děti se rodily. Hlavně v těch chudých rodinách. Byl pořád někdo, kdo pracoval. Vlastně se jich rodilo víc, než bylo možná třeba.
Doba se změnila. Postupem se vytratila chuť mít velkou rodinu a mít jen jedno dítě začalo být znakem lidí vyšších vrstev. Chudáci začínají mít větší přístup ke vzdělání a už nechtějí mít velké rodiny. Ženy mají pracovní ambice a dělat matky v domácnosti není jejich prioritou, a postupem času se to vyhrotilo do naší doby, kdy rodin valem ubývá a největší hit je žít singl a jen si tak užívat bez závazků a povinností.
Odsuzovat je za to nemohu, protože doba je taková, že mít rodinu je vydat se na cestu, kdy nevíte, jestli je vůbec uživíte. Tahle civilizace je tak zkorumpovaná, závislá na majetku a požitcích, že už je skoro nic jiného nezajímá. Pokud nepochopí, co má v lidském životě vlastně hodnotu, nemáme šanci na zlepšení. Budeme dál utrácet za věci, co nepotřebujeme, a dětem předáme jen počítač a internetové sítě, a to je sakra málo.
Ano, vymíráme, ale množství lidí v Evropě se nemenší. Je to zásluha islámské imigrace. Ta tvoří 90 %.
Muammar al-Gaddafi:
„Jsou zde znamení, že Allah daruje vítězství Islámu v Evropě bez mečů, beze zbraní, bez dobývání. Nepotřebujeme terorismus, nepotřebujeme sebevražedné atentátníky. 50 a více milionů muslimů změní Evropu v muslimský kontinent v příštích pár desetiletích.“
Ano, má pravdu. Stačí dělohy jejich žen a prázdné náruče našich žen a osud je zpečetěn.
V současné době žije v Evropě 52 000 000 muslimů. Německá vláda očekává zdvojnásobení během příštích dvaceti let na 104 000 000.