JANE KAUFMAN
Už to, že bylo dovoleno – a dokonce soudně potvrzeno – že muži, kteří si dají mašličku do vlasů, navléknou vycpanou podprsenku a řeknou, že jsou ženského pohlaví, se mohou zúčastnit olympijských her v ženských sportech je hanebné. A tak různí maminčini mazánkové, nebo ti, kteří nejsou pohlavně správně vyvinuti a kteří se v mužských sportech nejsou schopni dostat ani na poslední místo, jsou najednou ‘ženy’ a je jim dovoleno soutěžit proti skutečným ženám.
To je nehoráznost nejhoršího řádu a znehodnocuje to veškeré sporty. Ženy by správně měly odmítnout s takovými degeneráty soutěžit. Ne, to není žádná ‘fair play’.
Obzvláště ohavnéi je, když se něco takového stane v hrubém a celkem vulgárním sportu jako je box. Tam jsou ženy brutalizovány a tlučeny jako nezralé žito. To pak není žádná soutěž, to je perverze!
Někteří z těchto degenerátů jsou ještě ke všemu muslimské víry a to pak není muž, který bije ženu, ale Muslim, který bije ženu, kterou považuje za lepší dobytek a je od narození učen nemít k ní žádnou úctu. Zamyslete se nad následky něčeho takového.
Začalo to už letos v červnu, při ‘Mistrovství světa v boxu žen‘, které se konalo v New Delhi, v Indii. Tehdy tam soutěžilo 324 boxérek z celého světa a pořadatelé si brzy všimli, že slušnost a profesionalita mezi některými docela chybí. Jednalo se obzvláště o dvě z nich a tak jim nechali udělat DNA test a zjistili, že to jsou muži, vydávající se za ženy. Byl to Imane Khelif z Alžíru a Lin Yu-Ting z Tajwanu. Oba byli posléze z ženského boxu vyloučeni a přesto, najednou znovu soutěží proti ženám a ještě ke všemu na Olympiádě. Jak to?
Takže můžeme právem podezřívat, že nejde pouze o nahodilou záležitost, ale je to záměr. Je to záměr dostat muže proti ženám, aby je tloukli a ubližovali jim a perverzní, samozvané ‘elity’ nad tím slintají radostí. Je to prokazatelné násilí vůči ženám a jejich ponižování a přesto se to děje a ještě ke všemu na veřejnosti.
Něco takového může rovněž sloužit jako lekce pro jiné muže a chlapce, kteří tyto gladiátorské hry sledují a z nichž mnozí mohou rádi něco takového napodobovat.
Když přijdete v Americe k psychiatrovi, tak to první, co se vás údajně zeptá je, jaký máte vztah k vaší matce. Jestliže je tento vztah záporný, pak je něco psychicky v nepořádku.
Olympijský výbor to neví!
Předsedaii ‘Mezinárodního olympijského výboru’, Thomas Bach se k této problematice vyjádřil velice neprofesionálně. Řekl, že si není jistý, jestli existuje ‘vědecky podložený’ způsob, jak zjistit, jestli je někdo muž nebo žena. Prý by velice rádi celou záležitost vyšetřovali, ale opravdu neví jak.
Dva boxéři, vydávající se za ženy, Imane Khelif a Lin Yu-Ting prý byli uznáni olympijským výborem za ženy podle jejich cestovních pasů.
Pan Bach dále prohlásil že použití DNA testu na vyhodnocení chromozomů už v dnešní době není spolehlivé. A to, že někdo o někom prohlásí, že nevypadá jako žena jen se na něho
podívá, může svést ne příliš důvěryhodné organizace k neopodstatněnému vyřazení těchto lidí ze soutěže. Tím zákeřně narážel na rozhodnutí ‘Mezinárodní boxérské asociace’, která vyřadila dvě boxérky z mistrovství světa v boxu žen v Indii.
Je pravda, že někteří muži, vydávající se za ženy používají tak velké množství ženských hormonů, že jim přestanou růst vousy a narostou prsa, takže někdy nemusí být snadné rozeznat muže od ženy. Ale když Bach nevěří na DNA test, co tak stáhnout každému z nich kalhoty?
Mike Tyson to vyřešil
Známý boxéri, Mike Tyson prohlásil, že je ochoten zápasit s tímto ‘chlápkem’ a až vyhraje, tak ty peníze dá charitě pro týrané ženy. Možná by při zápase by pózoval jako žena, Michaela Tyson, viz obrázek.
Jenže olympijský výbor jeho nabídku nepřijal. Jejich mluvčí prohlásil, že ‘všichni soutěžící splňují pravidla způsobilosti’ a trval na tom, že nejde o žádný transgenderismus.
Úvodní ceremonie
Jako pokaždéii, i toto sportovní utkání bylo zahájeno pestrým divadlem pro zábavu diváků a tentokrát i pro obyvatele Paříže. Nutno uznat, že Francouzi se vyznamenali. Ta podívaná byla velmi zajímavá a různorodá. V tom směru daleko předčili strohé představení minulých Olympijských her v Londýně, které bylo spíš jako potřeštěná Spartakiáda, proložená temným rituálem.
Po řece Seině, která protéká Paříží pluly lodi, jedna za druhou a každá z nich patřila zúčastněnému národu. Byli na ni sportovci, kteří později soutěžili při hrách, spolu s jejich pomocníky, trenéry a doprovodem. Všichni mávali a volali na okolostojící na březích a mnozí k tomu i vyhrávali.
Na řece byly vytvořeny pontony, na kterých byly hudební kapely, taneční soubory, komikové a jiný baviči. I v ulicích města pokračovalo vystoupení, kdy na některých náměstích účinkovali akrobati, nebo jen výrazně oblečení šaškové.
To všecko je možno shlédnout ve videu, zlinkovaném na začátku této části.
Bylo by to bývalo fantastické, kdyby to nebylo zneužito k propagandě a dokonce i k útoku na některé skupiny lidí.
Mne osobně zaujala skupina akrobatů, kteří se na jednom z pařížských náměstí objevili na vrcholu dlouhých tyčí a na nich se klátili ze strany na stranu (video, 53:29). Byly to hlavně ženy, a jejich dlouhé, pestrobarevné šaty vlály s každým jejich pohybem.
Protože Olympijské hry byly podchyceny našimi samozvanými ‘elitami’, neboli globalisty pro předávání informaci, které těm, co dávají pozor napovídají, kterým směrem se bude náš svět otáčet nadále, tak mně toto představení přišlo velmi podezřelé.
Když tyto lidské bytostiiii, které vypadaly jako napíchnuté na konci jednotlivých kůlů sledujeme z historického hlediska, tak nám musí připomenout postavu z 15. století, což byl rumunský šlechtic, Vlad Draculea, neboli Drakula. Ten byl známý tím, že své nepřátele napichoval za živa na kůly a tím si zdobil okolí svého zámku. Když prý tím místem táhla turecká armáda, tak se dokonale zděsili a doslova uprchli pryč.
Je to jaký osud nám globalisté připravují?
Při předchozích Olympijských hrách v Londýně se představení zaměřovalo převážně na nemocniční scénu, ve které byly v postelích děti a kolem nich poskakovaly sestřičky a lékaři. Možná to nebylo poskakování, možná to měl být tanec. Pak tam byly různé příšerné postavy, skoro by se dalo říct čarodějnice, také pohřební vozy a spousta lidí jako mrtvých.
No a pak přišel Covid, s ním nemocnice, pohřební ústavy a spousta lidí mrtvých.
Pařížské představení mělo zdánlivě přátelštější charakter
Podivná symbolika byl člověk v černobílém, starodávném oděvu s kapucí na hlavě a bez obličeje (video, 57:32 a jinde). V ruce držel hořící pochodeň a poprvé ho bylo vidět jak proběhne skupinou hudebníků. Poté projde do minulosti a nasedne do vzducholodi-balónu.
Jak letí, je možno vidět stylizovaný měsíc, který má v jednom oku vraženou raketu. Pak přiletí k ojedinělému kopci, ze kterého trčí ven horní část americké Sochy svobody. Ta má ránu na jedné tváři jakoby ji někdo uhodil a různá jiná zranění, jakoby byla v boji. Taky jí chybí koruna na hlavě a namísto ní má rohy jako čert.
Co znamená člověk bez obličeje? Že jsme nikdo? Že jsme, anebo budeme bezvýznamní? A Socha svobody v boji, pekelnice, to je celosvětová válka, kterou chtějí způsobit a bude tak hrozná, že i měsíc dostane zásah raketou. Tito lidé chtějí zničit naprosto všechno.
Ve videu následovala podivná módní přehlídka (video, 1:56:11), ve které byly předváděny některé vkusné a jiné nevkusné módní modely. To zahrnovalo také muže, který kráčí v přehnaně širokých kalhotách, které připomínají sukně a vypadá jakoby právě odskočil od výhně, kde koval železo.
Jedna z ‘modelek’ (video, 2:31:22) byla i vousatá ‘dívka’ s dlouhými vlasy a v ženských šatech. Anebo holohlavý muž v dlouhých ženských šatech (video, 2:33:27).
Ten homosexuální nádech prolínal velké množství scén. Tak výmluvné náznaky na ‘rozmanitost’, čímž je myšlena pohlavní rozmanitost není možno přehlédnout. Ty přímo bijí do očí. I barevně tím bylo celé představení poznamenáno, protože většina kostýmů byla v barvách LGBT duhy.
Největší pohoršení
Dokonalé pohoršení vyvolala scéna (video, 1:55:21), kde skupina ‘drag queens’ pózovala u stolu ve zjevné napodobenině malby Leonarda da Vinciho, ‘Poslední večeře Ježíše Krista‘, viz obrázek níže. Hlavní úlohu tam měla silně obézní dáma, s podivnou svatozáří na hlavě, ze které vyčnívalo 7 napodobenin paprsků. Takže číslo sedm, to je židovská menora (svícen).
Ta osobai se jmenuje Barbara Butch a říká: „Jsem tlustá, jsem Židovka, jsem divná, jsem lesba a jsem na to všechno opravdu hrdá, protože to je, co ze mne dělá to, co jsem, člověka.“
Nutno dodat, že člověk, který toto podivné představení navrhl, tak zvaný umělecký ředitel, Thomas Jolly, je též homosexuál. Obhajoval celé představení tím, že prý chtěl mít různorodost. Různorodost podle něho znamená být dohromady – takže chtěl zahrnout každého. Proč pak v celém představení byli pouze LGBT, drag queens a jim podobní, proč to celé mělo homosexuální nádech, to neříká.
(Poznámka na okraj: výraz ‘drag queen’ není snadné přeložit do češtiny. Většinou jsou to muži, převlečení a vydávající se za ženy, ale mohou to být i lesby a jiní pohlavně nejistí. Většinou jsou přehnaně oblečení a nalíčení.)
I když se později organizátoři pařížských Olympijských her náramně omlouvali, že nešlo o napodobeninu ‘Poslední večeře’ a že absolutně nechtěli nikoho urazit, ohlas na tuto scénu byl obrovský a po celém světě.
Protesty se ozvaly nejen z náboženských kruhů, ale některé firmy dokonce stáhly z Olympijských her reklamy. Mnohé známé osobnosti to rouhání otevřeně kritizovaly.
Slovenský místopředseda vládyii, Tomáš Taraba měl representovat Slovensko při závěrečné ceremonii, ale když viděl ten úpadek a degeneraci, tak se rozhodl nezúčastnit. Napsal na ‘X’ následující prohlášení: „Ta urážka křesťanství a ta dekadence, jaká byla předváděna, dosáhly takové úrovně, že tím urazily celý normální svět, který (ještě) chápe rozdíl mezi kulturou a odpadem.“
Není to tak jednoduché
Je pravdaiii, že mnoho katolíků a křesťanů, spolu s vyznavači jiných náboženství a nakonec i s bezvěrci byli pohoršeni tím, že se umělecký ředitel Jolly rozhodl opakovat scénu da Vinciho ‘Poslední večeře’ s lesbami, drag queens a prostitutkami obojího pohlaví. Něco takového je sice pohoršující, ale to není všechno. Zde je nutno si uvědomit politické podhoubí něčeho takového, které je mnohem horší.
Zjevně se jedná o snahu zkoruptovat lidskou představivost natolik, aby postupně souhlasila s víc a více odvážnými sexuálními nápady a začala s nimi spojovat i náboženství.
Takže ne, to nebyl výsměch křesťanům. To bylo něco mnohem horšího a zákeřnějšího.
Zde je nutno si uvědomit, že na světě jsou miliony katolíků, kteří jsou přesvědčeni, že každý z nás má plné právo žít svůj pohlavní život jakýmkoliv způsobem se mu zlíbí. Přece jsme si všichni rovni, ne? To, že tak liberálním názorem popírají historickou zkušenost, což byla Sodoma a Gomora, si asi neuvědomují.
Mnozí jsou dokonce toho názoru a to jak v Americe, tak i v Evropě, že homosexualita by měla být přijata jako právoplatný životní styl a lidé stejného pohlaví by měli mít možnost se mezi sebou brát.
Z vlastního pozorování během let v americkém pracovním prostředí, kde může člověk některé tyto lidi potkat mohu pouze dodat, že nevědí o čem mluví. Buď neznají ani jednoho homosexuála, anebo k nim patří. Homosexualita je výchylka, to není možno popřít. A ještě ke všemu, každý homosexuál je pedofil, ať už skutečný, nebo potencionální.
Jsou ale mnohé katolické organizace a instituce, které neváhají přijmout mezi sebe členy LGBT a kohokoliv jinak odchylného. Katolické instituce, jako je v Americe ‘Notre Dame’, ‘Loyola Universita’ v Chicagu, nebo ‘Universita San Diego’ už provozovaly ‘drag show’ a prošlo jim to, nikdo se nad tím ani nepozastavil.
Když se ale podíváme na protestanty, tam je to ještě horší. Episkopální, luteránská církev, presbyteriáni a jiní, ti všichni otevřeně podporují sňatky mezi osobami stejného pohlaví. Mnoho z nich rovněž provozují ‘drag shows’ a ‘United Church of Christ’ církev má na své internetové stránce článek ‘Drag jako uctívání a chvála’. Tím samozřejmě myslí uctívání a chvála jejich boha.
(Na vysvětlenou: ‘drag show‘ je vystoupení těchto ‘drag queens‘, kdy přijdou nalíčené, ve výrazných šatech, které křičí na celé kolo ‘sex, sex, sex‘. Pak čtou dětem pohádky, nebo tančí, či všelijak cvičí a prostě se předvádějí. Také vyprávějí publiku o přednostech ‘drag‘ stylu života, učí děti jak se nalíčit a podobně.)
V současné době dospěl všeobecný úpadek tak daleko, že v Americe organizují ‘drag shows’ i veřejné knihovny, najdeme je v základních školách a dokonce i v mateřských školkách. Ta snaha morálně nás zkazit a ponížit je tak obrovská, že proti ní prakticky není obrana než že si všichni, každý z nás uvědomíme o co je a přestaneme spolupracovat.
Některé školy dokonce trestají rodiče, kteří nechtějí, aby se jejich děti zúčastnily lekcí o pohlavní výchově, nebo o čarodějnictví. Také ti, kteří chtějí svým dětem zabránit, aby si nechali operativně a pomocí hormonů změnit pohlaví, často putují do vězení.
Na tom je nejhorší to, že když to všechno půjde takhle dál, tak ty budoucí generace budou zase o notný kus více zkažené a budou tyhle perverznosti považovat za běžné, za normální. A tak postupně, rok po roce bude celá lidská rasa upadat, až nakonec opravdu budeme na úrovni zvířátek. Všechno jemné, citlivé a kladné bude zapomenuto a zbyde jen hrubá vulgarita.
To bude přesně podle plánu globalistů, kteří se tím nadobro zbaví tvrdé konkurence.
Další přídavná ‘olympijská‘ aktivita
Ti, kteří se na Olympiádu dostavilii spolu s holandskou sportovní skupinou přiznali, že kryjí důkazy o existenci pedofilního spolku, který byl při pařížských hrách plně funkční. Jeden z jejich sportovců, volejbalista Steven van de Velde známý pedofil, který brutálně znásilnil 12-letou dívku byl jimi ochraňován, bylo mu dovoleno zúčastnit se pařížských her a tam pokračovat se svým zvráceným počínáním.
Znásilněná dívkaii asi potřebovala aby její matka byla podobně odhodlaná jako Maria del Carmen Garcia ze Španělska, jejíž 13-letou dceru Veroniku znásilnil soused. Když tento vyšel po 7 letech z vězení, Maria ho náhodou potkala na zastávce autobusu. Nesmírně ji urazilo, že si dovolil zeptat se, jak se vede Veronice. U benzínové pumpy si koupila kanistr benzínu, našla perverzního souseda v baru, benzínem ho polila a zapálila.
Prý ho nechtěla zabít. Pouze chtěla, aby zažil bolest, kterou způsobil její dceři. Dostala 5,5 let za vraždu, což vyvolalo mohutné protesty. Lidé ji považovali za hrdinku a nasbírali tisíce podpisů pro žádost o její omilostnění.
Takže když na Olympijských hrách vešel van de Velde do arény, setkal se s obdobným uvítáním. Celé publikum začalo nesouhlasně hučet. A i po skončení volejbalové hry, kdy sportovci mají povinnost být k dispozici novinářům, byl van de Velde hlídači ihned odveden pryč a novinářům zůstal pouze jeho protivník, Matthew Immers.
Pokračování perveze
Nejen homosexualitaiii a jiné nenormální pohlavní zvyky byly na letošních Olympijských hrách mocně oslavovány. Celé představení bylo zaměřeno na propagaci extremizmu a degenerace, opepřené kanibalismem a ritualistickým Satanismem.
Všichni účinkující v tom byli zúčastněni. Bylo zajímavé sledovat třeba tanec, který spíš připomínal nějaký záhadný a hrůzostrašný rituál. Hudba sama byla většinou techno-typu, částečně hysterická, někdy jen buben, basa a nějaké rachocení, které doprovázelo zpěv pochybné kvality. Napřed byl rytmus jen mírně zrychlený, ale později byl stále rychlejší, až ke konci měli tanečníci co dělat, aby vystačili s dechem.
To celé působilo dojmem jakéhosi nevysvětlitelného hromadného šílenství.
O co tam doopravdy šlo? Byla to opravdu sportovní akce anebo jedno velké ‘drag show’?
Jaksi záhadně byly také oslavovány srdeční mrtvice a některé scény byly doslova morbidní, jako na příklad když byla napodobenině Marie Antoinetty useknuta hlava.
Z ničeho nic se hnal po řece bledý, umělý kůň a na něm velmi podivná postava, což silně připomínalo Janovu ‘Knihu zjevení’, že každého nejspíš zamrazilo na zádech: je to to, co nás čeká? Je to, co pro nás globalisté plánují? Kniha Zjevení 6:8 říká:
„A hle, spatřil jsem koně mrtvolně bledého a jméno toho, který na něm seděl, bylo Smrt a za ním šlo Peklo …“
Ke konci celého představení se na scéně před imitací da Vinciho ‘Poslední večeře‘ objevil obrovský talíř s poklopem (video, 2:39:10). Na talíři, mezi hromadou květin a ovoce ležel nahý muž, celý modrý a vystavoval na obdiv veškeré kvality svého těla. Prý to měl být Dionisius. Poté cosi zpíval a zvedl se, asi aby ještě víc zdůraznil jisté tělesné části, částečně zakryté květinovým věncem a dal všem satanské znamení.
Nechyběl ani historický film (video, 2:51.20), který ve skutečnosti propagoval ty sportovce, kteří z tmavých, nebo potmavlých částí světa emigrovali do vyspělejších zemí, kde docílili slávu a uznání. Byla to propagace hromadné emigrace, kdy uvaděč zdůrazňoval jak moc tito emigranti potřebují naši podporu, miliony z nich, kteří všichni touží přijít k nám.
Jó, celá Afrika potřebuje naši podporu.
Nakonec se ze země vynořil nám známý člověk ve starodávných šatech bez obličeje, s pochodní. Pochodeň pak cestovala skrze město, nosili ji různí lidé, až najednou z toho byly pochodně dvě a těch se chopili dva černoši, muž a žena a odešli s nimi k čekající vzducholodi. Tam něco zapálili a zespodu, kde je pokaždé umístěna kabina, se začal valit oranžový kouř.
Vzducholoď se pomalu vznášela, zatím co ti dva tam stáli s rukama napřaženýma jako při Hitlerovském pozdravu, ve kterých nadále třímali pochodně.
Konec Olympijských her
Mnozí jsou přesvědčeni, že tím Olympijské hry skončily a nebudou se opakovat. To, že celé sportovní představení bylo převzato podsvětím a přeměněno na jeden obrovský, temný rituál, zničilo i tu trochu zábavy, co sledování sportovních her představuje.
Mnozí chlapci a děvčata se tam mocně snažili, zápasili a cvičili jak nejlíp uměli, ale to všecko bylo zničeno temným zabarvením zvráceností a rasistických tendencí. Dokonce to tentokrát americká televize ani nevysílala.
Publikum reagovalo velmi citlivě na toto ovzduší a vstupenky musely být prodávány za snížené ceny, aby tam vůbec nějaké obecenstvo dostali.
Takže – budou ještě kdy opravdové Olympijské hry? Kdoví.